Drøft+læreplanens+virkning+på+det+pedagogiske+arbeidet+i+skolen

En læreplan er et politisk dokument, og kan sees på som politikerenes ideal for skolen. I det politiske arbeidet med læreplaner har det ofte vært lagt vekt på en konsensus-prosess, noe som fører til at læreplanene ofte inneholder en del generelle vendinger. På denne måten skjules en del konflikter om læreplanens innhold.

På grunn av måten læreplanen framstår på må den tolkes, både på den enkelte skole, og av den enkelte lærer. Det er viktig her å se på i hvor stor grad de enkelte punktene i planen kan tolkes. Jo mer generelle utsagnene i læreplanen er, jo større tolkningsrom finnes det. Motsatt ser vi av og til også en del veldig spesifikke formuleringer i læreplanene. Et eksempel her kan være R97, hvor det blandt annet var en del formuleringer som gikk på hvor mange prosent av tiden som skulle brukes til forskjellige arbeidsformer, men også spesifikt hvilke bøker som skulle leses.

Et viktig poeng her må være at den enkelte lærer tolker læreplanen inn i sin arbeidsmåte, og sine idealer. Læreplanen vil dermed påvirke forskjellig, for forskjellige lærere. Man kan si at lærene ofte ikke tilpasser undervisningen til læreplanen, istedet tilpasser de læreplanen til undervisningen.(Engelsen, 2006, s.57) Dette kan ha både positive og negative sider. Det positive kan være at skolen har en viss stabilitet, og ikke vingler fram og tilbake etter politikerenes varierende innfall. Lærere med høy grad av profesjonalitet vil kunne se både positive og negative sider av læreplanen, og kunne tolke denne på best mulig måte for elevene sine.

På den andre siden risikerer man at lærere bare fortsetter som de alltid har gjort, og prøver å gjøre færrest mulig endringer i sin undervisning. En kan også risikere at konsepter fra læreplanen blir tolket inn i lærerenes arbeid på en mindre heldig måte. For eksempel la R97 vekt på gruppearbeid og gruppelæring. Her er det for eksempel en risiko for at det læreren tolker som samarbeidsgrupper egentlig er pseudogrupper, og dermed har en negativ effekt på læring og sammarbeid i klasserommet. Et viktig virkemiddel for å unngå dette er sammarbeid mellom lærere for å tolke og forstå læreplane, og for å drøfte hvordan dette best kan settes ut i livet.

Det er også vært å legge merke til at skolen som institusjon har en ganske stor treighet. Det tar tid å gjennomføre store endringer i skolen, og politikerene bør derfor være forsiktig med de store reformene. Etter min mening burde man i stedet satse på en økt grad av profesjonalitet for lærerene, noe som vil kunne gi et økt potensiale for endring og forbedring også nedenfra i skolene. I følge Gudem kan man se på læreplanen som et bakgrunnsteppe – lærerene ser ikke på den til stadighet, men de vet at den er der. Den ligger som et grunnlag for skolens virksomhet. Selv om de enkelte formuleringe er vage, ligger det et klart budskap bak. Lærene vet om læreplanen, og hvilke begrensninger den setter. (Engelsen, 2006, s.53)

Som et siste punkt ønsker jeg å ta med den rollen lærerutdanningen har. Lærerstudentene får i sin utdanning presentert den aktuelle læreplanen, og lærer å tolke og bruke denne i undervisningen. Nyutdannede lærere kan dermed gi skolene der de starter nye ideer og impulser som er blitt formet etter læreplanen.

Kilde: Engelsen, Kan læring planlegges